ВИЗНАЧЕННЯ ЗАЛЕЖНОСТІ ЕКОНОМІЧНОЇ СТІЙКОСТІ ПІДПРИЄМСТВ РЕГІОНУ ВІД ЇХ ІННОВАЦІЙНОЇ СПРИЙНЯТЛИВОСТІ - Клюс, Ю. І.; Фоменко, Д. В. (Підприємництво і торгівля, 2023)
Формування економічної стійкості підприємства являє собою способи і засоби, що забезпечують умови підтримки економічної стійкості діяльності підприємства на визначеному рівні та сприяють уникнення її зниження. Втрата стійкості може відбуватися з різних причин: в результаті плавного наростання відхилень показників від запланованих, через несподівану втрату значної частини активів, що приводить до значних збитків, а іноді і до банкрутства підприємства. Значення рекомендованих показників автором можуть бути використані як обґрунтування для вибору одного з двох типів інноваційних стратегій підприємства (стратегії лідера або стратегії послідовника). У випадку, якщо розрахункові величини показників задовольняють приведеним значенням, то підприємству слід дотримуватися стратегії лідера і направити свої зусилля на освоєння базисних інновацій, здатних принести максимальну віддачу. Інакше пропонується вибрати стратегію послідовника і зосередити свою увагу на інноваціях поліпшуючого типу, та уникати невиправданих витрат в радикальні інновації. Основною перевагою запропонованого підходу є використання системи реально визначених економічних показників. Для збору необхідної початкової інформації і власне здійснення розрахунків цих показників господарюючим суб’єктам буде потрібно мінімум зусиль. Проте, система запропонованих показників охоплює не всі складники інноваційної сприйнятливості і через це представляється нам дуже усіченою. Це обмежує можливості її практичного застосування. Вважаємо доцільним доповнити ці показники оцінкою впливу інновацій на основні показники фінансового стану і ефективності використання ресурсів підприємства. Відповідно до сформованої моделі пропонується проводити оцінювання впливу інноваційної сприйнятливості на економічну стійкість діяльності підприємства в запропонованій послідовності. Використання такого підходу дозволить піти від альтернативної думки про інноваційну сприйнятливості (розділення підприємств на інноваційно-активні і пасивні) до багатоваріантного (виділенню рівнів, класів активності) з урахуванням всього спектру визначальних цей рівень чинників, виявів і результатів інноваційної активності.